E incredibil Traducerea: B1G 4 DxNA
Nu mai există un astfel de oras în lume...
niciodată nu a existat...
Vorbesti de parcă n-ai mai fi fost aici...
N-am venit suficient de mult, asta e problema.
Imaginează-ti orasul ăsta când plouă...
Imaginează-ti-l în 1920, Parisul în anii '20.
Pe ploaie, cu toti artistii si scriitorii...
De ce pe ploaie ?
Ce e asa grozav în a fi ud ?
Si imaginează-ti cum ar fi să ne mutăm aici ! După nuntă.
O, nu... Doamne, fereste. N-as putea trăi altundeva decât în America.
Mi-as dori să locuiesc aici si să scriu romane
să nu fiu nevoit să scriu scenarii pentru filme...
As renunta imediat la casa din Beverly Hills, la piscină si tot restul.
Ascultă. Aici a trăit si a pictat Monet...
Suntem la jumătate de oră de oras !
Imaginează-ti că am locui aici. Am putea, dacă romanul meu ar avea succes.
Esti îndrăgostit de o iluzie.
Sunt îndrăgostit de tine.
Ar trebui să ne întoarcem în oras, cinăm cu părintii mei.
Să mergem.
Iată-i si pe turistii nostri.
De n-as mai vedea atâtea bulevarde încântătoare...
Ce oras ! Eu mă simt de parcă as apartine acestui loc.
Mă văd mergând agale cu o pâine sub brat, pe Rive gauche,
către Café de Flore, să mă scufund în scrisul cărtii mele.
Heminghway numea asta "o sărbătoare în miscare"
Cu traficul ăsta, nimic nu e miscare.
Un toast pentru noul proiect al lui John în Paris.
Noroc... Noroc...
- Felicitări. - Multumesc.
Asa... O să vă spun adevărul.
Sunt foarte încântat de această fuziune a firmei noastre cu francezii...
dar ca să fiu sincer... nu sunt prea francofil.
John urăste politica lor.
Niciodată n-au fost prieteni ai SUA...
Păi, nu poti să-i învinuiesti că nu sar să se bage în cusca aia de iepuri din Irak...
Dragă, să nu începem cu asta...
Nu-i nimic rău dacă eu si tatăl tău nu avem aceeasi opinie despre asta...
Tatăl tău tine cu aripa dreaptă a partidului republican...
si eu cred că trebuie să fii complet sărit de pe fix ca să faci asa ceva, dar...
Ok, ok...
Nu, nu. Asta nu înseamnă că nu ne respectăm unul altuia opiniile, nu-i asa ?
Stii ceva ? Hai să vorbim despre planurile de nuntă, vreti ?
- Inez ? - Paul ? Carol ?
- Cum de sunteti aici ? - Dar voi ?
Paul and Carol Bates, vi-i prezint pe părintii mei.
Încântat să vă cunosc.
Pe Gil îl cunoasteti.
Nu mi-ai spus că veniti aici ?
Nu, s-a întâmplat brusc. Paul a fost chemat să tină o prelegere la Sorbona.
- Sorbonne. - Sorbonne
Minunat !
Tata a venit aici pentru afaceri, si ne-am hotărât să venim si noi.
Grozav, putem să petrecem ceva timp împreună.
Hmm, avem deja niste planuri, dar poate reusim...
Ce... ?
Ce faceti mâine ? Noi mergem la Versailles.
Mor să văd Versailles !
Dar mâine trebuie să mergem să mâncăm la "Brasserie Lipp".
Da, deja am rezervat.
Stiti, am avut un profesor care a luat cină acolo odată, si l-a văzut pe James Joyce.
Acum mult timp. Si James Joyce mânca varză călită si cârnati.
Asta e toată povestea ?
Nu e chiar o poveste, e mai mult o anecdotă.
- De abia asteptam să mergem la Versailles. - Grozav.
Sper să nu fii si mâine la fel de antisocial la Versailles.
Ce, am fost antisocial ?
Ascultă... se vedea clar că nu vrei să mergi.
Păi, sunt prietenii tăi.
Si adevărul e că nu îl plac atât de mult cât îl placi tu.
E un geniu ! Mi-a căzut cu tronc când eram la facultate.
- Iar Carol e si ea inteligenta. - Draga mea, este un pseudo-intelectual.
Gil... nu cred că ar fi chemat să predea la Sorbona, dacă ar fi un pseudo-intelectual.
Mai bine i-ai da cartea ta să o citească.
De ce ?
Ca să-si spună părerea,
să vedem dacă merită să te chinuiesti atât.
Mă chinuiesc, pentru că sunt un scriitoras de Hollywood...
... si nu am scris niciodată literatura adevărată, până acum.
Gil... iubitul meu... promite-mi ceva.
Dacă nu iese figura cu cartea, abandonează ideea...
va fi mai bine asa.
Studiourile de film te adoră, le plac scenariile tale
Chiar vrei să dai cu piciorul la tot, doar ca să te chinuiesti ?
Bine...
De ce ai face asta ?
Îmi amintesc că Ludovic si-a mutat curtea aici în 1682.
Aici erau numai mlastini, iar în franceză veche
Versailles înseamnă "teren destelenit"
Într-adevăr ?
Partea din mijloc este în stil francez clasic.
E opera lui Louis Le Vau, Jules Mansart, si Charles Le Brun.
Exact.
Mi-ar plăcea o casă de vacantă că asta.
- Te cred. - Si mie mi-ar plăcea.
Nu uita că pe vremea aia nu aveau dusuri.
Unde vreti să stati după ce vă căsătoriti ?
- În Malibu. - Într-o căsută...
în Paris cu ferestre mari. - La Bohčme...
- Mai lipseste doar tuberculoza. - Exact. Multumesc.
Stiti, nu e tocmai în apele lui să scrie un roman.
Într-adevăr ?
Păi până acum...
Oricum, toată lumea îti apreciază scenariile. E usor să scrii scenarii...
De ce nu le spui despre personajele tale ? Despre ceea ce scrii acum ?
A... nu-mi place să vorbesc despre asta.
Nu trebuie să povestesti tot. Doar putin despre personaje.
- Nu, nu. - Bine... Lucrează într-un "Magazin Nostalgia".
Ce-i ăla ?
Nu cumva este un magazin unde se vând păpusi Shirley Temple,
si aparate de radio vechi ? - Exact.
Niciodată nu am stiut cine cumpără asa ceva. Cui îi pasă ? Mie nu.
Oamenii care trăiesc în trecut.
Cei care cred că ar fi fost fericiti dacă ar fi trăit cu multi ani în urmă.
Si în ce epoca ai fi vrut să trăiesti, Miniver Cheevy ?
Paris, anii 1920. Când ploaia încă nu era radioactivă.
Înteleg, fără încălzire globală, televiziune, arme nucleare...
... cartelul drogurilor. - Cliseele din filmele de groază.
Realitatea e că nostalgia înseamnă negare. Negarea prezentului dureros.
Gil e un romantic total, ar fi fericit
să trăiască într-o continuă negare.
Si numele acestei teorii este complexul perioadei de aur.
- O. Touché ! - Da.
E vorba despre a considera în mod eronat că ne-ar fi mai bine dacă am trăi
într-o altă perioadă de timp. Întelegeti ?
Unii oameni îsi imaginează asta,
fiindcă le e greu să se adapteze să trăiască în prezent.
Da. Asta e cea mai frumoasă verigheta.
Verigheta cu diamante.
Pe asta trebuie s-o luăm. Si toată lumea o s-o vadă
când o să mi-o pună pe deget.
Va fi un adevărat eveniment.
- Însă ce mi-as fi dorit eu... - Nu vreau să discutăm iar despre asta.
- Ai ales deja, ce să mai zic. - Nu. Gil e inteligent,
si acum are si succes.
Doar că ar vrea să lase totul baltă si să se mute aici.
- Asa zice. - Ei bine, mă sperie.
Aceasta e cu sigurantă cea mai faimoasă statuie a lui Rodin.
O copie a fost asezată lângă mormântul lui. Rodin însusi si-a dorit
să-i fie piatra de mormânt si epitaf. - Chiar asa ?
Dacă nu mă însel, a murit de gripă în 1917.
- Cât de multe stie, nu-i asa ? - Da.
Multe din operele lui Rodin au fost inspirate de sotia sa, Camille.
Da, Camille l-a inspirat, dar nu a fost sotia sa, ci amantă.
- Rose a fost sotia sa. - Nu, niciodată nu a fost căsătorit cu Rose.
- Ba da, s-au căsătorit în ultimul an al vietii lor. - Cred că vă înselati.
- Contrazici cumva ghidul ? - Da, exact asta fac.
Sunt sigură de ceea ce spun, Monsieur.
Da, ea are dreptate. Tocmai am citit o biografie în două volume despre Rodin,
si scria că Rose a fost sotia lui, iar Camille amantă.
Unde ai citit asta, mai exact ?
Da, am citit de curând, si am fost surprins, pentru că si eu credeam că si tine, că e invers.
E o greseală comună.
Onorati invitatia tatălui meu ? La degustarea de vinuri ?
Da, va fi extraordinar. Paul est un expert în vinuri frantuzesti.
- Glumesti. E adevărat ?
- O, da... un expert.
Când ai citit biografia lui Rodin ?
- Eu ? - Da.
De ce as citi asa ceva ?
As alege un vin din California, dar Napa Valley e la 10000 km depărtare.
Hei, ce mai faci ?
- Mergem ? - Nu-mi place tipu' ăla.
Să mai degustăm niste vinuri.
- Da. Hai aici. - Cum ti se pare asta ?
Cred că trebuie să le degustăm în mod stiintific,
si s-o luăm de la capăt cu toate. Nu stiu...
De ce esti asa de rosu ?
Ce tot spui ? Nu sunt rosu.
Esti rosu aprins.
Poate e de la feromonii pe care îi emani. Stii, feromonii mă înnebunesc !
- Sex si alcool. - Da.
Aprinde dorintă, dar ucide eficacitatea.
L-ai încercat pe cel din '61 ? E divin.
Paul l-a ales.
Ce e ? Ce, ce ?
Un pic mai mult tanin decât cel din '59.
- Mie îmi plac mai mult cele de genul ăsta. - Sunt de acord.
Suntem ceva mai vioi...
Carol si cu mine vom merge să dansăm într-un loc minunat. Vreti să veniti ?
- Sigur, da... - Nu, nu vreau să vă stric cheful
dar am nevoie de niste aer proaspăt. - Haide, vino !
Nu, nu, nu.
Desi, dacă ai de gând să stai acolo, obsedat de unde sunt iesirile de urgentă...
Dacă nu vrea să meargă, o să îl împart pe Paul cu tine. Sunt foarte altruistă.
Iar Paul este un dansator minunat.
Nu, nu, nu. Dacă n-ai nimic împotrivă, as vrea doar să fac câtiva pasi,
... apoi să mă bag în pat, si mergem altădată la dans.
Foarte bine, dar... eu pot să mă duc, nu ?
Vrei să te duci ?
Păi, da... Da ! Nu sunt deloc obosită si chiar am chef să dansez.
- Apoi ne vom vedea la hotel. - Bine.
O să am mare grijă de ea.
Chem un taxi.
Bine. Dar să iei un taxi.
- Nu iau un taxi, voi merge pe jos. - Dar o să te pierzi.
Nu. O să merg pe jos.
E un scriitor bun ? Ai citit ce scrie ?
Nu lasa pe nimeni să citească.
Pe nimeni ?
Dacă vrei, pot să citesc eu, si să scriu o critică.
- Ar fi grozav. - Da.
- Cred că de asta are nevoie. - Nu strică niciodată.
Să îi citească cineva romanul.
Dar să nu îl critici prea tare.
N-as face asta, stii doar.
Sunt sigură, măcar atât te cunosc.
Problema e că atunci când vine vorba despre scrisul lui,
nu îl interesează opinia celorlalti.
Clar.
- Mă scuzati. Vorbiti engleza ? - Nu.
Hotel Bristol ?
(clopote de miezul noptii)
-Haide ! - Ce ?
Haide ! Vino ! Treci în masină, te conducem.
Cred că mă confundati.
- Hai odată ! Să mergem.
Ce ? Nu prea înteleg, sunt destul de ametit.
Asta e un vechi Peugeot ? Am un prieten colectionar în Beverly Hills.
Haide, haide. Ia un pahar. Vino să petrecem în Paris
La petrecere ? Bine.
Stai jos. Să mergem în Paris. Haide !
Unde mă duceti, oameni buni ? La petrecere.
Nu e corect, că deja am băut destul vin în seara asta. Si acum sampanie !
Îmi place sampania ! Noaptea de abia începe !
Let's fall în love
În Spain te best upper - sets do it.
Lituanians and Letts do it
Let's do it, let's fall în love.
tere you can go, if you want to.
te Dutch în old Amsterdam, do it.
Not to mention te Finns;
Folks în Siam, do it - tink of Siamese twins.
Some ArgentInez, witout means, do it,
People say în Boston even beans do it,
Let's do it, let's fall în love.
Romantic spon-ges tey say, do it.
Oyster down în Oyster bay, do it.
Let's do it, let's fall în love.
Pari pierdut.
O, da... Esti din America ?
La fel de mult cum e si Alabama.
Lipseste un gin bun la petrecerea asta. Tu cu ce te ocupi ?
- Eu ? Sunt scriitor. - Ce fel ?
În momentul ăsta, scriu un roman.
Ah, da ? Apropo, eu sunt Zelda.
Hei, Scott ? Vino aici. E un scriitor. De unde ?
California.
Scott Fitzgerald. Tu cine esti, bătrâne ?
Gil... Ai acelasi nume ca si...
Ca si ce ?
Deci, Scott Fitzgerald... si...
Scott si Zelda Fitzgerald... Familia Fitzgerald.
- Nu e minunată ? - Ba da, ba da...
Ce coincidentă...
Are o sclipire ciudată în ochi...
stupefiat, anesteziat, lobotomizat...
Nu, nu, nu. Mă tot uit la omul care cânta la pian...
si, mă credeti sau nu, îi recunosc figura, dintr-o veche carte de muzică.
Sunt sigură că as putea scrie versuri grozave pentru cântece...
dar n-as putea scrie muzică, am încercat deja.
Dar când îi ascult cântecele, realizez că de fapt n-as putea scrie...
cine stie ce versuri, si că adevăratul meu talent este să beau.
Asta cu sigurantă.
Dar... nu el a compus muzica asta, nu ? E imposibil.
Asa... ce fel de cărti scrii ?
Lucrez la un.. auzit, unde mă aflu ?
A, scuze, nu cunosti gazda ?
Între prieteni, am organizat o petrecere pentru Jean Cocteau.
Râdeti de mine, nu ?
Da, stiu ce gândesti. E plictisitor aici.
Si sunt gata să merg altundeva. Să mergem la _____.
Eu sunt plictisită, el e plictisit, toti suntem.
Suntem toti plictisiti.
Atunci să mergem
Le spui lui Cole si Linda să vină, si...
Gil... vrei să vii ?
E unul din cele mai grozave locuri din Paris.
Whiskey-ul e dinamită ! "Bonsoir toute le monde" Une bouteille de Bourbon, svp
Salutări cordiale. Scuză-mă, am cam amestecat băuturile.
El este scriitor... Gil... nu ?
- Gil Pender. - Hemingway.
Hemingway ?
ti-a plăcut cartea mea...
Mi-a plăcut ? O ador ! Toată opera ta !
E o carte bună, fiindcă e o carte cinstită.
Asta face războiul din oameni...
si nu e nimic bun sau nobil în a muri în noroi,
decât dacă o faci cu demnitate.
Si atunci nu e doar nobil... ci si curajos.
Mi-ai citit povestirea ? Ce crezi despre ea ?
Erau si fragmente bune, dar lipseste ceva.
Trebuia să fi stiut că n-o să-ti placă.
Dragă. Esti prea sensibilă.
tie ti-a plăcut, dar el mă urăste !
Bătrâne, nu mă ajuti deloc.
M-am enervat.
Nu mă mai simt bine aici.
Hei ! Tu unde pleci ?
Mă duc să mă întâlnesc cu niste prieteni în Saint Germain.
- Se duce în Saint Germain, si eu cu el. - Zelda...
Dacă tu stai aici să bei cu el, eu mă duc cu toreadorul.
O aduci înapoi, într-un moment mai potrivit ?
O să te înnebunească femeia asta.
E fascinantă si are talent.
Acum cu scrisul, data trecută cu altceva...
Esti scriitor, ai nevoie de timp să scrii, nu să te tii de tâmpeniile astea.
Te epuizează, pentru că e în concurentă cu tine. Nu esti de acord ?
- Eu ? - Vorbeste odată, îti cer să confirmi
că prietenul meu face o greseală tragică
De fapt, eu nu prea cunosc familia Fitzgerald, asa că...
Esti scriitor, ai spirit de observatie, ai fost cu ei toată noaptea.
Se poate să nu mai discutăm viata mea privată în public ?
E geloasă pe talentul lui. Are un talent rar !
Îti place scrisul lui ? Spune drept.
Termină !
- Îti place Mark Twain ? - Mă duc după Zelda.
Nu-mi place să o stiu cu spaniolul ăla.
Pot să mă asez ? Da, sunt chiar un mare fan al lui Mark Twain.
Cred că se poate spune chiar că întreaga literatura modernă americană
se trage de la Huckleberry Finn
Boxezi ?
Nu, nu prea... Nu.
Ce anume scrii ?
- Un roman. - Despre ce ?
Despre un om care lucrează într-un "magazin Nostalgia"
Ce naiba e ăla ?
Un loc în care se vând lucruri vechi. Amintiri.
Apoi... E oribil, nu ?
Niciun subiect nu e oribil, dacă povestea e adevărată.
Dacă textul e curat si cinstit, si dacă emana...
curaj si delicatete în momentele tensionate.
Ascultă... pot să îti cer cel mai mare serviciu din lume ?
Despre ce e vorba ?
- Ai vrea să-l citesti ? - Romanul ?
Da. Are vreo 400 de păgâni si as vrea o părere.
- Părerea mea e că nu-mi place. - Dar nici măcar nu l-ai citit.
Dacă e prost, n-o să-mi placă, fiindcă urăsc literatura proastă.
Iar dacă e bun, o să-l urăsc si mai tare, din invidie.
Nu cere părerea unui alt scriitor.
Problema e că nu stiu pe nimeni în a cărui părere să am încredere
-Scriitorii se afla în concurentă. - N-o să fiu concurentul tău...
Ce atitudine. Nu e bărbătesc deloc.
Dacă esti scriitor, atunci trebuie să fii cel mai bun. Dar nu în prezenta mea.
- Sau vrei să îmi pun mănusile si să reglăm asta ? - Nu, nu vreau.
Ascultă. Nu o să citesc romanul. Dar stii ce o să fac ?
- Ce ? - I-l dau lui Gertrude Stein.
E singură în care am încredere, cu scrierile mele.
I-ai arăta romanul meu lui Gertrude Stein ?
- Dă-mi-l. - Da, sigur, îl aduc.
- Se întoarce mâine din Spania. - Grozav, o să-l aduc.
Nici nu stii cât de entuziasmat sunt.
Sunt atât de fericit, încât inima îmi sare din piept.
Mă duc să-l iau si mă întorc.
O, Gil, calm, calm, totul e bine ! Ai avut o noapte grozavă.
Fitzgerald, Hemingway, Doamne...
Stai... nu a zis unde ne întâlnim.
Bine că n-ai venit noaptea trecută. Ai fi urât muzica.
Si multimea. Dar eu m-am distrat.
La ce te gândesti ? Pari în stare de soc.
Ce ai crede, dacă ti-as spune...
... că am petrecut noaptea trecută cu Ernest Hemingway si Scott Fitzgerald ?
La asta visai ? Idolii tăi literari ?
Dacă nu e doar un vis ?
Ce tot spui ?
Dacă chiar am fost cu Hemingway, Fitzgerald si Cole Porter ?
As crede că ai o tumoare pe creier.
Pot să-ti spun că Zelda Fitzgerald e exact cum se spune în cărti si articole
fermecătoare, dar expansiva
Se vede clar că nu îl place pe Hemingway, iar Scott stie că el are dreptate,
dar o iubeste si nu poate să facă nimic.
Haide, scoală-te. Să încetăm sporovăiala despre idoli
fiindcă o să întârziem.
Cred că o să rămân aici să mai lucrez la roman,
fiindcă mai am câte ceva de cizelat.
Nu. Poti să faci asta mai târziu. Mama a zis că trebuie să profităm de reducerea decoratorului.
Scoală-te.
Vino să vezi, Inez. Ce bine s-ar potrivi aceste picturi în casa de pe plajă din Malibu.
Cât costă ?
18,000.
Multumesc.
- Ce e ? - O ocazie, 18000 de dolari.
18000 de dolari pentru asta ?
Cred că euro, deci ar veni... vreo 20000 de dolari... chiar mai mult
Stiu, dar în America e foarte greu să găsesti asa ceva.
Are dreptate, Gil.
Nu uita că încă nu ne-am luat casă, asa că să nu exagerăm cu cheltuielile
ca să nu trebuiască să lucrăm în plus pe brânci
Bine, dar e drăgut...
Primesti pentru cât plătesti. Ieftin rămâne ieftin.
Vreti să ne întoarcem pe jos ?
Pe jos ? Nu, a început să plouă.
Ar fi drăgut să mergem prin ploaie, e frumos.
Nu e nimic frumos în a fi plouat.
Nu uitati, în seara asta cinăm împreună.
Ah, da.
Iar eu am o mare surpriză pentru tine după cină.
Ce ?
- Nu. Nu-mi plac surprizele. - Asta o să-ti placă.
Sigur nu vrei să vii cu mine ? Pe jos prin ploaie ?
- E ultima ta sansă. - Haide ! Nu merg pe jos.
Bine.
- Nu înteleg. Unde mergem ? - Aproape am ajuns.
Am fugit de la cină. Tata nici măcar nu terminase.
Pregăteste-te pentru cea mai mare aventură din viata ta.
- Da ? - Unde ?
Aici. Relaxează-te, te rog.
De ce ai cărat manuscrisul cu tine ?
O să vezi tu. Si când o să vezi, o să rămâi cu gura căscată.
Stii că niciodată nu exagerez, si dacă îti spun că asta e incredibil...
Bine...
Dar nu înteleg.
Nu vrei să stii de ce m-am purtat ciudat toată ziua ?
- Ba da. - Esti pe cale să afli.
Si când o să afli, te vei mira că nu m-am purtat si mai ciudat.
Crede-mă. Stiu ce spun.
Nu stiu ce crezi tu, dar asta nu e ceea ce numesc o aventură incredibilă.
Sunt obosită de la sală si masaj, asa că o să iau un taxi. Taxi !
Stai, stai. Încă putin.
Dacă tu vrei să stai noaptea pe străzile din Paris,
n-ai decât. Dar eu am altceva de făcut.
Să mai asteptăm doar 10 minute...
Nu mă trezi dacă dorm când ajungi.
Unde gresesc ?
Poate are dreptate si trebuie să merg la doctor.
Am venit aici, putin ametit, nu beat mort.
M-am rătăcit si am venit aici.
Poate că se întâmplă o singură dată.
Apoi au bătut clopotele de miezul noptii...
Bună.
Salutări, d-le Hemingway. Urc imediat.
Misiunea era să cucerim dealul. Eram patru.
Cinci cu tot cu Vincente, dar el îsi pierduse o mână când a explodat grenadă
si nu mai putea lupta ca la început
si era tânăr si curajos.
Si dealul era coplesit de ploaie parcă se scurgea tot în stradă...
si era plin de soldati nemti, si încercam să tintim în primul grup
si dacă tinteam bine, am fi reusit să câstigăm timp.
Îti era frică ?
De ce anume ?
Să fii omorât.
Nu poti să scrii bine, dacă ti-e frică de moarte.
- tie îti e ? - Da.
Ar putea fi cea mai mare frică a mea, de fapt.
E ceva ce li s-a întâmplat si o să li se întâmple tuturor.
Stiu.
Ai fost vreodată îndrăgostit de o femeie cu adevărat grozavă ?
Adevărul e că logodnica mea e foarte sexy.
Si când faceti dragoste, simti adevărată si pură pasiune ?
Si în acele momente îti dispare frică de moarte ?
Nu, nu se întâmplă asta.
Cred că dragostea adevărată e ca un scut în fata mortii.
Lasitatea se trage din lipsă de iubire, sau de iubire adevărată, tot ăia e.
Si când bărbatii adevărati privesc fără frică moartea în fată...
că vânătorii de rinoceri, sau că Belmonte
care e cu adevărat curajos,
este pentru că iubesc cu suficientă pasiune încât să îsi scoată moartea din cap
până când se întoarce din nou, asa cum se întâmplă tuturor
si atunci trebuie să facă din nou dragoste asa cum trebuie.
Gândeste-te la asta.
- Alice. Ce mai faci ? - Bine.
E aici. Urmează-mă.
El e Gil Pender. D-na Stein. E un tânăr scriitor american.
M-am gândit să vă fac cunostintă.
Foarte bine. Mă bucur că esti aici să ne spui cine are dreptate.
Îi spuneam lui Pablo ca portretul ăsta nu o surprinde bine pe Adriana.
Are universalitate, dar nu si obiectivitate.
Nu, nu. Nu întelegeti, nu o cunoasteti pe Adriana.
Priviti miscarea, liniile, e exact ce reprezintă ea.
Nu. Uitati-vă ce i-a făcut.
Umplută cu aluzii sexuale, carnala până la refuz...
si da, e frumoasă
dar are o frumusete subtilă si senzualitate sugerată.
Uitati-vă, care e prima voastră impresie despre Adriana ?
E de-a dreptul fermecătoare.
Da, dar frumusete subtilă, implicită.
D-na Stein, desigur. Înteleg de ce si-a pierdut obiectivitatea.
A pictat o fiintă din Place Pigalle. Un vulcan de pofte.
Dacă ati cunoaste-o... Asa este, de fapt.
Poate cu tine, în privat. Dar noi nu o stim astfel.
Cu un gest mărunt, ai transformat-o într-un obiect al plăcerii.
Parcă ar fi natură moartă, nu portret.
Nu, nu sunt de acord.
Ce e cu cartea despre care tot aud ? Asta e ?
- Da, asta. - O să mă uit peste ea.
Tu ai citit-o, Hemingway ?
Nu. Asta e treaba ta. Întotdeauna te las pe tine să citesti.
"Din trecut" era numele magazinului, iar produsele care se vindeau erau amintiri.
Lucruri altădată prozaice si vulgare pentru vechea generatie
au fost transformate de timp
în ceva simplu si magic.
Îmi place.
Sunt deja vrăjită. Vrăjită.
O să o încep diseară.
Dar înainte, noi doi trebuie să stăm de vorbă.
Astept de două luni un răspuns de la editorul ăsta.
I-am trimis materialele de care ne-am ocupat...
Chiar ai fost vrăjita de acele prime rânduri ?
Trecutul întotdeauna a avut putere asupra mea.
Si a mea. Si pe mine mă vrăjeste.
Întotdeauna spun că m-am născut prea târziu.
Si eu la fel.
Pentru mine "La Belle Epoque de Paris" ar fi perfectă.
- Serios ? Mai bine decât acum ? - Da.
Era atâta sensibilitate pe străzi, în chioscuri...
Caii, trăsurile, Maxim's...
Vorbesti excelent engleza.
- Nu, nu consider. - Ba da... pe bune.
De când esti împreună cu Picasso ?
Doamne, chiar am întrebat asta...
Nu vreau să fiu indiscret. Esti născută la Paris ?
M-am născut în Bordeaux. Am venit aici să studiez modă.
Dar nu vreau să te plictisesc cu asta.
Vreau să îmi spui !
Continuă. Ai venit să studiezi modă.
Am venit să studiez cu Coco Channel.
Si m-am îndrăgostit de Paris.
Si de un sumbru pictor evreu-italian.
Stiam că Amedeo e cu altă femeie, dar tot m-am mutat cu el, când mi-a cerut.
Si au fost 6 luni minunate.
Îl stii pe Modigliani... ? Ai trăit cu Modigliani ?
M-ai întrebat, asa că îti spun trista mea poveste.
Apoi a fost Braque, eram doar o femeie printre altele.
Iar acum sunt cu Pablo. E însurat.
Când sunt cu el, când nu sunt.
Nu stiu cum ar putea vreo femeie să stea cu el. E atât de dificil.
Doamne. Aduci "Art Groupie" la un nou nivel.
- Cum ? - Nimic. Ziceam si eu.
Dar spune-mi si despre tine.
Nu stiu ce să spun.
Ai venit la Paris ca să scrii ?
Pentru că multi americani vin aici în perioada asta.
Găsesti că Hemingway e atrăgător ?
- Îmi place cum scrie. - Da, stiu.
De fapt, sunt doar în vizită.
Ar trebui să rămâi aici.
- Da ? - Da.
E un oras minunat pentru scriitori, artisti...
Stiu. Mi-ar plăcea, dar nu e atât de simplu.
Si... m-am îndrăgostit nebuneste de cartea ta.
- Asa că vreau să aud si restul.
Chiar ? Nu-mi vine să cred.
Pender. Să mergem la Montmartre să bem ceva !
OK.
Vom discuta despre cartea ta când o t ermin de citit.
- Unde te pot găsi ? - Pot să mă întorc eu
... dacă sunteti de acord. E bine asa ?
- Usa noastră e deschisă. - Grozav.
Vii cu noi ?
As vrea foarte mult, dar nu pot.
- Sper să ne revedem. - Si eu.
Să mergem.
Într-o zi te-as fura de la geniul ăsta, dar vede tot.
Sunt Gil Pender. Am vorbit cu Hemingway si Picasso. Pablo Picasso.
Sunt Gil Pender din Pasadena. Pionier. Am picat teza la literatură.
Dar micul Pender Gil are propria sa carte. Corectata de Gertrude Stein.
O, cât de adorabilă era fata aceea.
Păcat că nu ati venit cu noi la cinema seara trecută.
Am văzut o comedie americană extraordinară.
Cine juca ?
Nu mai stiu, am uitat numele.
Extraordinar dar care se poate uita. Îmi aminteste de o pictură.
Despre care am scris.
Da, stiu că sună aiurea si infantil
Dar John si cu mine am râs din tot sufletul.
- Nu s-a schimbat ceva aici ? - Ce anume ?
La ce oră ai ajuns aseară ?
Nu foarte târziu. Aceste mici plimbări fac foarte bine inspiratiei mele.
Fără gălăgia zilei.
Probabil o să fac o plimbare si la noapte.
- Bine, vom vedea. - Vom vedea.
- Ia uite ! - Ce vaze minunate.
- Vă place ? - Da, foarte frumos.
- Sunteti american -Da
Va place Cole Porter ?
Da, ador. Fac parte din grupul de prieteni intimi ai lui Linda and Cole.
Glumesc.
Versuri foarte frumoase.
Încântătoare.
Gil... Gil... !
- Da, da. - Trebuie să mergem.
Chiar acum ?
Da, ne vedem cu Paul si Carol la muzeu, pentru vizită privată
Paul e un expert în Monet, asa că vom avea ceva de învătat.
Hao să ne culturalizăm.
Juxtapunerea culorilor e uluitoare.
Acest om e adevăratul părinte al expresionismului abstract.
Retrag ce am spus, mai degrabă e Turner.
Îmi place Turner, dar picturile astea sunt coplesitoare.
Dacă nu mă însel, i-a luat 2 ani să termine asta.
A lucrat în Giverny.
Unul din lucrurile pe care le încerca Monet...
Shhh. Încerc să ascult ce spune Paul.
... une era adesea vizitat de Callebaut.
Un artist care, în opinia mea, e subestimat.
Ah, iată un splendid Picasso.
Dacă nu mă însel, a pictat-o în acest minunat portret
pe amanta lui frantuzoaică, Madeleine, în anul 1920.
Paul, nu pot fi de acord cu tine în această privintă.
Gil, taci si aculta, ai putea învăta ceva.
Dacă nu mă însel, asta a fost o încercare ratată de a o picta pe
o frantuzoaică pe nume Adriana, din Bordeaux, dacă îmi amintesc bine.
Ea venise la Paris să studieze costume pentru teatru.
Si sunt aproape sigur că avusese o aventură si cu Modigliani
apoi cu Braque, si în fine, asa l-a întâlnit pe Picasso.
Desigur, ce nu se transmite din acest tablou
este subtilitatea frumusetii ei.
Era extraordinară.
Ce ai fumat ?
Nu as numi asta o capodoperă
Ci mai degrabă felul mărunt în care o vedea Picasso.
Orbit de faptul că ea era un adevărat vulcan în pat.
Prea mult pentru mine.
- Pe unde e Gil ? - Lucrează.
Plimbările prin Paris, felul în care orasul este luminat noaptea
se pare că îl inspiră
mie îmi e totuna, pentru că o să mă duc să dansez cu Paul.
Unde e Carol ?
E deja în pat, a mâncat scoici stricate.
Noapte bună. Ne vedem mai târziu. Multumesc pentru cină, tata.
- La revedere, dulceata mea. - La revedere.
Unde tot iese Gil noaptea ?
Ai auzit, se plimba, îi vin idei.
Pari sceptic.
Am văzut ce poate. Dar uneori am impresia că-i lipseste o rotită.
Si nu mi-a plăcut comentariul lui despre republicani.
Sunt oameni de treabă care încearcă să-si ajute tară.
Nu sunt zombie idioti si cripto-fascisti.
Chiar dacă. Nu cred că are rost să-ti impui ideile.
Sunt curios unde îsi petrece noptile.
Un lucru e sigur: Nu se duce să danseze.
Scuze.
Scott !
Ce mai faci ?
Bine. Mă bucur să vă văd.
Ce petrecere grozavă.
Da, asa e.
Christine !
Gil, mă bucur să te văd.
Bună seara.
Ce surpriză !
Am trecut pe la Gertrude Stein
să vorbim despre romanul meu
si mi-a zis că e o petrecere
si tu si Pablo sunteti aici.
A, Pablo e acasă.
... ne-am cam certat.
Se părea că te distrezi dansând cu Djuna Barnes...
A, ea era ? Nu e de mirare că încerca să conducă numai ea !
E un loc grozav pentru petreceri.
Numai familia Fitzgerald poate organiza asa ceva.
- Vino să-ti arăt ceva. - Sigur.
- Noutăti despre carte ? - A, merge bine.
Uite.
E din "Belle Epoque". Epoca mea preferată.
Ador caruselul.
Si eu.Si mă bucur să te văd.
Si eu mă bucur.
Bună seara, micuta mea Adriana.
Nu-i asa că visul ăsta parizian e o sărbătoare mobila ?
Fii atentă,
O să te fur de la fugarul ăla din Malaga, într-un fel sau altul.
Între mine si Belmonte, pe cine ai alege ?
Greu de spus. Sunteti perfecti amândoi.
El e mai curajos. Înfrunta moartea mai des.
Si dacă l-ai alege pe el, as întelege.
L-a ales pe Pablo.
Da, l-a ales pe Picasso, numai că pentru el
femeile sunt bune numai la pat si de pictat.
Si părerea ta care e ?
Eu cred că femeile sunt la fel de curajoase că bărbatii.
Ai împuscat vreodată un leu care vrea să te atace ?
- Nu. - Ai vrea să stii cum e ?
- Nu cred. - Ai fost vreodată la vânătoare ?
- Nu. - Dar tu ?
Numai pentru premii.
Să mai luăm un pahar.
Mergem într-un loc mai linistit, unde să ne putem concentra un pic ?
La revedere.
Cine vrea să se bată ?
Sper că nu e nimic grav cu tine si Pablo.
E labil si posesiv.
Parcă ar fi un copil.
Înteleg de ce vor să te picteze toti.
Ai o expresie a fetei cu adevărat deosebită.
E atât de interesantă...
Si tu esti interesant.
- La modul "rătăcit". - Rătăcit ?
Cred că se poate spune că sunt rătăcit.
Mai spune-mi despre cartea ta.
Păi, cartea mea este.. Stii ceva ?...
În seara asta nu-mi pasă de ea. Tot ce vreau e să merg prin Paris cu tine.
Întruna uit că esti doar un turist.
Pe scurt, asta sunt.
Nu mă hotărăsc dacă Parisul e mai frumos ziua sau noaptea.
Nu se poate spune. Sunt o grămadă de argumente pentru fiecare.
Uneori mă întreb cum ar putea cineva să creeze o carte, un tablou,
o simfonie sau o sculptură care să concureze cu un astfel de oras.
Nu se poate. Fiindcă fiecare strădută sau bulevard
E o mică opera artistică ea însăsi.
Si când te gândesti că în universul rece, violent si absurd există Parisul
si luminile lui... Pe Jupiter sau Neptun nu se întâmplă nimic
Dar de la kilometri distantă, din spatiu, se pot vedea luminile, cafenelele
oamenii care cânta, beau... Din punctul nostru de vedere Parisul e cel mai viu loc din univers.
Esti un poet.
Multumesc, dar n-as numi sporovăiala mea "poezie".
Desi am vorbit destul de frumos.
Îti place vreuna din fetele astea ?
Mi-e rusine să spun, dar mă atrag toate.
Îmi place stilul sexy ieftin, cred că asta mă face superficial.
Când eram la scoala catolică, eu si colega de cameră
am plătit o femeie din Pigalle să ne învete tot ce stie.
- Pe bune ? - Da.
O să meditez la asta.
Îmi place să mă plimb cu tine.
- Arăti uimitor -Multumesc.
Doamne, este cine cred eu ?
Ce cauta aici, asa aproape de apă ?
Zelda, ce faci ?
Era cu o fată frumoasă si vorbeau despre mine.
Si cu cât mă apropiam de ei, era din ce în ce mai rău.
Nu, nu. Scott te vrea numai pe tine. Sunt absolut sigur de asta.
- Nu. S-a săturat de mine. - Gresesti.
- Nu e deloc asa. - Dar cum ? Cum ?
Ai încredere, sunt sigur. Uneori, vezi exact ce simte cineva.
- Mă doare pielea. - Nu, nu face asta.
Nu face asta.
tine, ia asta.
- Ce este ? - E Valium, te vei simti mai bine.
Porti medicamente cu tine ?
De obicei nu, dar de când sunt logodit cu Inez
Am avut mici atacuri de panică, dar nimic serios, o să treacă
după nuntă.
N-am auzit de Valium. Ce este ?
E medicamentul viitorului.
Nu mi-ai spus că urmează să te căsătoresti.
A, da. Nu e prea curând. Cândva, în viitor.
Bine, succes cu cartea si căsătoria.
Multumesc.
Cred că ti-ar plăcea Inez. Are un simt foarte dezvoltat al umorului, e atractivă
Nu suntem de acord întotdeauna, dar...
În lucrurile importante
Mai degrabă în cele mărunte.
Dacă e să le separăm de cele importante.
Ea ar vrea să locuim în Malibu si să lucrez la Hollywood.
Dar avem si puncte comune... ne place mâncarea indiană.
Nu chiar toată, dar pâinea "pita"
ne place amândurora.
Trebuie să plec. O să-i lipsesc lui Pablo.
- Te conduc. - Nu, nu, nu. Termină-ti paharul.
Locuiesc aproape.
Adevărul e că vreau să fiu putin singură.
Multumesc pentru tot, la revedere.
Monsieur, păcat, păcat...
Ne-am cunoscut mai devreme.
La petrecere.
- Dalí, Dalí. - A, îmi amintesc.
- O sticlă de vin rosu ! - Da, da...
Si un pahar pentru domnul, vă rog. Îmi place !
Limba franceză
Chelnerii... nu.
Îti place forma rinocerilor ?
A rinocerilor ?
Nu m-am gândit la asta.
Eu pictez rinoceri.
Si pe tine. Văd... ochi tristi...
Si buze mari... topindu-se pe nisipul fierbinte
si o lacrimă care se scurge...
si în lacrima... nu pe fata ta, fata lui Cristos !
Da... si un rinocer...
Sigur arăt trist,
sunt într-o situatie foarte complicată
Luis... Hei... Luis.
Prietenii mei.
- Dl Bunuel -Bunuel ?
Da. Bunuel. Si dl Man Ray.
Iar el e Pender !
Da. E...
Penderrrrr !
Da.
- Iar eu sunt... Dalí. - Dalí. Da.
- Trebuie să-ti amintesti. - Da.
Pender e într-o situatie foarte complicată.
Sună atât de nebuneste, încât o să credeti că sunt beat
Dar trebuie să spun cuiva: vin dintr-o altă epocă.
Din viitor. Vin din anii 2000.
Mă urc într-o masină si mă deplasez în timp.
Absolut normal.
Locuiesti în două lumi. Nu văd nimic neobisnuit până acum.
Voi sunteti suprarealisti, dar eu sunt un om normal.
Într-una din vieti, o să mă însor cu femeia pe care o iubesc, sau cel putin cred că o iubesc.
Sper că o iubesc, că doar mă însor cu ea.
Rinocerii fac dragoste fecundând femelă.
Dar... e o diferentă
în frumusetea a doi rinoceri.
- Există o altă femeie ? - Da, Adriana.
Mă atrage foarte tare. Irezistibil.
Dar, sunt alti bărbati - mari artisti, genii
atrasi si ei irezistibil. Si pe care si ea îi găseste...
Un bărbat îndrăgostit de o femeie dintr-o altă epocă.
- Văd o fotografie. - Văd un film.
Văd o problemă de nerezolvat.
Văd... un rinocer...
Ai progresat azi-noapte ?
Încep să cred că romanul meu e prea realist,
ar trebui să las frâu liber imaginatiei, să nu mai fiu asa logic.
De ce esti atât de frumoasă dimineată ?
- Nu, nu, nu. Trebuie să ne îmbrăcăm. - Vino aici.
Am de lucru, dar nu rezist când te văd dimineata.
Paul spune că trebuie să mergem la tară
Ne va duce la un han foarte frumos
Dar dacă nu ai chef, nu veni.
Eu nu am de gând să-l ratez din cauza ta.
Bună !... Bonjour.
Bună, as avea o întrebare
-Inteleg că îsi iubea sotia, dar si amantă. - Da.
Credeti că e posibil să iubesti două femei în acelasi timp ?
Păi, le iubea pe amândouă, dar în feluri diferite.
E atât de frantuzesc...
Sunteti mult mai evoluati că noi în domeniul ăsta
Vă amintiti de mine ? Eram cu grupul care...
Da. Cu domnul acela pedant.
Daaa, pedant. E un cuvânt foarte potrivit.
Iată fotografia. Vreau să stiu unde merge noptile.
De ce anume îl bănuiti ?
Se însoară cu fiică-mea. Vreau să fiu sigur că ia decizia bună.
Veti păstra discretia, nu ?
Ati venit la locul potrivit, Monsieur
Monsieur Tisserant se va ocupa personal de urmărire
si va raporta unde îsi petrece domnul noptile.
Hei, multumesc că v-ati oprit.
T.S. Eliot ?
De unde vin eu, oamenii îsi măsoară vietile cu munti de cocaină.
D-na Stein ?
Ah, Pender, o să vorbim despre cartea ta. Am terminat-o de citit.
Suntem în mijlocul unei mici crize.
A, mă întorc mai târziu. Nu vreau să vă întrerup.
Nu e niciun secret. Adriana l-a părăsit pe Pablo, si a plecat în Africa cu Hemingway.
Stiam că e obsedată de fanfaronul ăla.
Doar am vorbit despre asta.
Sunt sigură că se va întoarce la tine si îti va fi devotată.
A plecat la vânătoare, dar se va întoarce la Pablo.
Sunetul hienelor noaptea, când încerci să dormi într-un cort
te înnebuneste. Kilimanjaro nu e Paris.
A luat-o pe muntele Kilimanjaro ?
Să vorbim despre cartea ta. E neobisnuită. Pe de o parte, e aproape SF.
Tuturor ne e frică de moarte si ne căutăm locul în univers.
Rolul artistului nu e să dispere, ci să găsească un antidot
pentru desertăciunea existentei.
Iar tu ai o voce clară si adorabilă, nu mai fi asa pesimist.
Spune-i lui Gil să-si ia un costum pentru cină de mâine seară.
Am uitat să-ti spun, de fapt Gil nu vine la muntele Saint Michel.
De ce nu ? Chiar nu înteleg.
Pentru că scrie, rescrie, si iar rescrie.
Zice ca Picasso nu îsi părăsea niciodată atelierul de lucru
I-am zis că n-are nimic în comun cu Picasso. Si se uită la mine fără să spună nimic.
Treaba lui, pierde un weekend grozav.
Ai ceva de Cole Porter ?
- Bună. - Ce mai faci ?
- Îmi amintesc de tine -Da ?
Esti prietenul lui Cole Porter
Da. Si nu uita de Linda, si ea e prietena mea.
- ti-ai dat seama că glumeam. - Asa e.
Mi-am dat seama. Esti prea tânăr.
Si tu pari prea tânără ca să cunosti toate lucrurile astea.
Le stiu, fiindcă a scris multe cântece despre Paris.
Care e povestea ta ? Pari îndrăgostită de propriul tău oras.
Esti parizianca ?
- Da, Monsieur -"Da, Monsieur"...
Îmi poti spune Gil
Cât costă asta ?
Asta ? 18 euro.
Ati putea...
Mi-ati putea traduce asta ?
Vorbiti engleza ?
Multumesc.
... faptul că există Paris, iar cineva alege să trăiască
oriunde altundeva în lume, e un mister pentru mine.
Cină cu Pablo si Henri Matisse.
Pablo e un artist mai valoros, dar Matisse e un pictor mai bun.
Paris, vara: cum ar fi fost
să stăm îmbrătisati si îndrăgostiti la Maxim's în perioada lui de glorie
Sunt îndrăgostită de un scriitor american pe care tocmai l-am cunoscut, Gil Pender
Acel moment magic despre care toată lumea vorbeste, mi s-a întâmplat
Stiu ca Picasso si Hemingway sunt îndrăgostiti de mine.
Dar pentru un motiv inexplicabil, inima mă poartă către Gil.
Poate pentru că pare atât de naiv si neajutorat
Cum se întâmplă de obicei în viata asta tristă,
e pe cale să se însoare cu o femeie pe nume Inez.
Am visat odată că Gil mi-a adus un cadou.
Erau niste cercei. Apoi am făcut dragoste.
Cercei !
Ce faceti ?
Pe tata l-a durut în piept.
O fi doar o indigestie.
Nu putem lăsa asta la voia întâmplării.
Mai stii ce ai pătit în trecut ? Angioplastie 3 ani ?
Într-adevăr.
Ce tâmpenie, au băgat în mine un balon.
Un balon ?
Vă rog, trimiteti medicul hotelului la camera 728.
Nu chemati doctorul.
Gil, de ce esti asa aranjat ?
Eu ? Doar am scris, si iar am scris...
Si te îmbraci în costum si te parfumezi ca să scrii ?
Nu, am făcut un dus rapid, stii, mă concentrez mult mai bine în dus...
îmi generează ioni pozitivi
Asa. Deci mergeam spre Mont St. Michel si deodată tata se face alb
Ne-am speriat îngrozitor si ne-am întors imediat din drum.
Clar ! John, pot să te ajut cu ceva ?
Mi se pare că ai o mână bună, dar eu nu sunt doctor.
Nuuu... Cred că de vină e acel boeuf bourguignon pe care m-a pus să-l mănânc.
Ce e aia ?
Care ?
Aia din mâna ta ?
Nimic
-E un cadou. - Stiu.
De fapt nu e. Ba e, dar...
Pentru mine ?
Da, dar, nimic... doar ceva de la târgul de vechituri.
Pot să-l văd ?
Nu. Asta spun.
Este pentru o cină specială la care vreau să te invit.
E o bijuterie ?
Sper să mi se potrivească. Fiindcă acel colier cu piatra...
Credeam că-ti place ăla ! E simplu, dar elegant.
Asta ai spus întotdeauna.
Putin plătesti, putin primesti. Asta am spus întotdeauna...
N-ai văzut colierul ăla.
ti-l arăt si ai să întelegi imediat.
Brusc, toată lumea are ceva cu colierul.
Credeam că îti plac lucrurile simple.
Asta e problema: e prea simplu.
Ce să stiu eu... prea simplu.
Unde sunt cerceii mei cu perle ?
Sigur i-ai adus ? Nu-mi amintesc să te fi văzut cu ei.
Ba da, i-am pus aici.
Dacă nu sunt, înseamnă că ti-au căzut de la urechi.
Amândoi ? Sunt cercei cu ac de sigurantă !
ti-am spus să-i păstrezi în seiful hotelului...
- Crezi că i-a furat femeia de serviciu ? - Întotdeauna ea e de vină.
În dimineata asta erau aici.
Voi denunta furtul imediat.
Am văzut-o că avea o privire vicleană de la început.
Nu vă pripiti să trageti concluzii...
As vrea să raportez un furt.
- Inez, nu.
Puteti să trimiteti la noi detectivul hotelului ?
E o vânătoare de vrăjitoare. Nu poti face asa ceva unui om !
Ba da, dacă e un hot.
De la început nu mi-a plăcut femeia aia de serviciu.
Era prietenoasă, era drăgută.
Întotdeauna tii cu ceilalti. De aia te face tata "comunist".
Slavă Domnului.
Bonsoir, sunt dr Gerard.
Sunt bine, sunt bine.
Multumesc.
A făcut o angioplastie...
Ignorati-o.
Ăstia sunt ?
Ei par a fi.
Unde i-ai găsit ?
Erau chiar acolo, în baie.
- În baie ? - Da, pe chiuvetă.
Oare ce căutau în baie... ?
Poate i-ai aruncat pe undeva, iar femeia de serviciu i-a ridicat
si i-a pus undeva, să îi poti vedea usor. Ce drăgut din partea ei.
Nu i-am aruncat nicăieri.
Important e că nu i-a furat nimeni.
E printre cele mai reusite de până acum...
cred că Léo vrea să-l cumperam
Ah, Pender, tocmai îi spuneam lui Matisse că vrem să cumpărăm
noul lui tablou, pentru colectia noastră privată
-Cred că 500 de franci e un pret bun. - 500 de franci pentru un Matisse ?
Da, pare un pret bun...
Mă întrebam dacă as putea cumpăra si eu vreo 6 sau 7 tablouri...
Ce ai acolo ?
Am revizuit primele capitole din cartea mea si as fi vrut să îmi spuneti dacă
sunt în directia bună. V-as fi recunoscător.
Las-o aici.
Aveti vesti despre Hemingway ?
Da, s-au întors. Nu a fost o excursie reusită. Stiam că n-o să meargă
S-a terminat. Si cu Picasso, la fel.
E singură acum, la ___. Se însoară unul din pictorii ăia nebuni, suprarealisti.
Si acolo îl sărbătoresc. Se va bucura să te vadă.
Hei, ce faci aici ?
Te căutam.
Serios ?
Da. N-oi sti eu multe, dar ca scriitor, simt anumite vibratii
emise de oameni, si pot spune că între noi doi există asa ceva
si cred că simti ceva pentru mine
Credeam că te însori.
În momentul ăsta, nimic nu e sigur.
Nu stiu ce se va întâmpla.
Putem merge să vorbim undeva unde e mai putin zgomot ?
- Sigur. - Haide.
A, dl Buńuel, am o idee foarte bună pentru un eventual film.
Un grup de persoane se întâlnesc la o cină festivă,
iar la sfârsitul cinei, vor să plece dar nu reusesc.
De ce nu ?
Pur si simplu nu pot să plece de acolo, să iasă pe usă.
Bine, dar de ce ?
Să vezi. Fortati fiind să rămână între ei, barierele civilizatiei se năruie
si ei redevin ceea ce sunt cu adevărat: animale.
Nu pricep. De ce nu se ridică si pleacă pur si simplu de acolo ?
Gândeste-te la asta. Poate într-o zi când te bărbieresti, o să ti se pară interesant.
Nu înteleg. Ce îi tine acolo, în cameră ?
Ce faci ?
Nu stiu. Am...
Pentru o clipă, m-am simtit nemuritor.
Pari atât de trist...
Pentru că viata e prea misterioasă.
Sunt vremurile în care trăim
Totul se petrece atât de repede.
Iar viata e zgomotoasă si complicată
Întotdeauna am fost un om rational...
Nu am făcut niciodată lucruri nebunesti
Si când am venit prima dată la Paris am fost asa
Niciodată nu m-am gândit să încerc să fiu un scriitor adevărat
ci doar un pion la Hollywood, si as vrea
să las pur si simplu lucrurile să se întâmple
Iată.
Sunt extraordinari.
- Pune-ti-i. - Sunt atât de frumosi.
Uite...
Domnule, Domnisoară, poftiti.
Cine sunteti ?
Haideti, o să întârziem.
Oh, Doamne, e uluitor, că în picturile pe care le-am văzut.
Si e chiar aici - "La Belle Epoque".
Se întâmplă atâtea lucruri în orasul ăsta !
Trebuie să îmi pun o dorintă
Bună seara.
- Bine ati venit -Multumesc
Oh, ce rochie frumoasă, atât de elegantă, de avangarda.
Poftiti sampanie, e sărbătoare.
Nu e uimitor ? Prima dată când ne-am văzut, ti-am vorbit despre acest loc
si "La Belle Epoque". Si iată-ne aici.
Am sentimentul că sunt incredibil de norocos.
Iar eu stiu exact unde vreau să mergem apoi.
După dvs.
-Oh. - E uimitor.
Uite... Pablo îl admira atât de mult. Mă duc să îl salut.
N-ar trebui să îl deranjăm.
Dar pare atât de singur.
Sigur i-ar prinde bine putină companie.
Bine, să mergem.
Monsieur Lautrec ?
Da ?
Bună seara, suntem doi mari admiratori.
Multumesc, doamnă.
Putem să vă oferim un pahar ?
Cu plăcere. Luati loc.
Înteleg si eu atâta franceza. Si după mimică.
- Sunteti american. - Da.
Mi-am dat seama după accent
Da, da.
Ne plac enorm picturile dvs.
Si mie îmi plac.
Permiteti-mi să vi-i prezint pe Gauguin and Degas.
Paul Gauguin.
Nimeni nu mai pictează că el.
Nici Picasso, nici Matisse.
- Vorbiti engleza ? - El vorbeste putin
-Nu, nu, vorbesc chiar bine.
O să vezi.
Degas si cu mine tocmai discutam
cum generatia noastră e lipsită de sens si de imaginatie
Spune că această generatie e goală si fără imaginatie.
Era mult mai bine de trăit în perioada Renasterii.
Nu ! Asta e perioada de aur !
Deloc, era mult mai bine în perioada Renasterii !
Cu ce vă ocupati ?
- Studiez haute-couture. - De aceea sunteti atât de elegantă
Vrea să vă prezinte unui prieten, Richard. Caută pe cineva care să creeze costume pentru balet.
Costume pentru balet ?
Dar... nu trăiesc aici. Adică trăiesc, dar...
Să nu intrăm în detalii. Suntem doar în trecere.
Putem discuta putin ?
Ne scuzati.
Nu i-a luat mult lui Gauguin până să îsi intre în rol.
Hai să nu ne mai întoarcem în 1920.
Ce idee e asta ?
Să rămânem aici
E începutul "la belle epoque", cea mai înfloritoare epocă pe care a cunoscut-o Parisul.
Si cum rămâne cu 1920
Si charleston, Fitzgerald, Hemingway... Îi ador pe oamenii ăstia.
Dar e prezentul... E plictisitor
Plictisitor ?
Dar nu e prezentul meu. Eu sunt din 2010
Ce vrei să spui ?
Am ajuns în timpul tău, asa cum adineauri
am ajuns împreună în 1890.
Zău ?
Încercam să fug din timpul meu, asa cum si tu vrei să fugi din al tău.
Doar nu vrei să spui că anii '20 sunt perioada de aur ?
Ba da, pentru mine sunt.
Eu sunt din anii '20', si îti pot spune că perioada de aur
este "La Belle Epoque".
Uită-te la oamenii ăstia: pentru ei, perioada de aur e Renasterea.
Ar schimba imediat "la belle epoque" pentru Titian si Michelangelo
Care la rândul lor, ar vrea să traisca pe vremea lui Kubla Khan.
Si chiar acum realizez un lucru...
Nu e mare lucru, dar explica
de ce m-am speriat de un vis pe care l-am avut
Ce vis ?
Am visat azi-noapte, sau mai bine zis am avut un cosmar
în care rămăsesem fără Zitromax si m-am dus la dentist si nu mai avea novocaină
Întelegi ? Oamenii ăstia încă nu au antibiotice
Ce tot spui acolo ?
Adriana, dacă rămâi aici, si asta devine prezentul tău,
în curând vei începe să-ti imaginezi că un alt timp
este de fapt "perioada de aur".
Asta este de fapt prezentul.
Prezentul nu ne multumeste, fiindcă viata nu ne multumeste.
Asta e problema cu scriitorii.
Trăiti prin cuvinte. Dar eu mă bazez pe sentimente.
Asa că voi rămâne să trăiesc în perioada cea mai glorioasă a Parisului
Cândva ai ales să părăsesti Parisul, si ai regretat
E adevărat că am regretat, dar cel putin a fost decizia mea.
O decizie adevărată.
Pe când ce se întâmplă acum e nebunesc
si dacă o să mai scriu ceva, trebuie să fie fără iluzia
că sunt fericit numai în trecut.
Atunci... la revedere, Gil.
La revedere.
Pender, am citit ce ai corectat si esti pe calea cea bună. Ai înteles ce am spus.
Dacă o continui asa, va iesi ceva de valoare.
Sunt vesti excelente. Chiar am încercat să vă urmez sfaturile si se pare că am reusit.
Înseamnă enorm pentru mine ajutorul dvs.
Hemingway a citit-o si el si crede că va fi o carte bună,
dar are o sugestie.
Ce anume ?
Nu-i vine să creadă că personajul principal nu realizează că logodnica lui
are o aventură cu celălalt personaj chiar sub nasul lui.
Care personaj ?
Celălalt, cel pedant.
Asta se numeste negare... Multumesc.
Esti nebun ? Paul si cu mine ? Cum ti-a venit ideea asta absurdă ?
Cum ? De la Ernest Hemingway. Lui i-a venit. Si are sens !
Gil, tumoarea ta de pe creier vorbeste din nou. Nu, nu.
Nu e nimic nebunesc la Hemingway sau Fitzgerald, sau Gertrude Stein sau Salvador Dalí.
Da. Doar că au murit de ani de zile.
Nu, trecutul nu e mort. Nici măcar nu e trecut.
Stii cine a zis asta ? Faulkner. Si avea dreptate.
Si pe el l-am întâlnit la o cină festivă.
- Gil, ai înnebunit. - Ba nu.
Ba da.
Nu. Sunt prea naiv. Gelos si naiv.
E o disonantă cognitivă. Scott Fitzgerald a vorbit despre ea.
Gil, Gil.
Inez, mă poti păcăli pe mine, dar nu pe Hemingway.
Doamne ! Am de-a face cu un nebun !
Bine, da ! Am fost cu Paul câteva nopti.
Pentru că este romantic, vorbeste franceza, iar tu lucrezi întruna.
Si poate a ajutat si atmosfera din orasul ăsta ordinar, dar... treci peste asta, Gil
Putem vorbi despre asta după ce ne întoarcem acasă.
Eu nu mă întorc.
Ce ?
Rămân aici.
Si nu e din cauza aventurii tale romantice. Paris e Paris.
Iar tu si eu... e clar că nu suntem făcuti
unul pentru altul.
Ce ?
Cred că...
Ce tot spui ? Despre ce tot vorbesti ?
Grozav.
Mergeti să înotăm ?
Bună.
Ne despărtim.
Ce ?
Gil se mută la Paris.
Stiam, ti-am spus eu.
Dar ce s-a întâmplat ?
O să rămân în Paris.
Dacă nu voi fi fericit, mă voi întoarce, dar momentan...
Cu cine ? Cu cine, Gil ?
Cu prietenii tăi imaginari ?
Mama avea dreptate - îti lipseste o rotită.
Eu am zis asta primul.
Si cartea ta despre vânzătorul de obiecte vechi...
Ascultă, nu vreau să fac pe modelul, dar
cred că ai fi mai bine fără mine. Chiar cred asta.
Si noi credem la fel.
Nu-mi vine să cred.
Hai, pleacă.
Du-te să bati străzile, bucură-te de luminile si acoperisurile Parisului.
La revedere, Inez.
La revedere, Gil. Salută-l pe Trotsky...
Stiti ?
Am pus un detectiv să-l urmărească
Mi-am dat seama că e ceva în neregulă.
- Pe bune ? - Da, da.
A fost văzut urcându-se într-o masină veche în fiecare noapte
Si ce s-a întâmplat ?
Nu stiu. Agentia spune că detectivul a dispărut.
Cine sunteti ?
M-am rătăcit, am luat-o pe un drum gresit.
Gărzi ! Gărzi !
Să-i tăiem capul !
(miezul noptii)
Hei, bună.
Bună.
Oau.
Mă bucur să te văd.
Ce faci aici ?
Mă întorc de la o cină cu prietenii.
Bine.
Aici locuiesc.
Dar tu, ce faci aici ?
Am iesit la o plimbare.
De fapt, m-am hotărât să mă mut la Paris.
- Într-adevăr ? - Da.
Sunt sigură că o să-ti placă.
- Crezi -Da
Stii ceva ? M-am gândit la tine deunăzi.
Seful meu a mai adus un album al lui Cole Porter.
- Si asta ti-a amintit de mine ? - Da.
Îmi place asta.
- Mergi către casa acum ? - Da.
As putea să te conduc, sau să te invit la o cafea ?
Începe să plouă.
E ok, nu mă deranjează să mă plouă.
- Pe bune ? - Da.
De fapt, Parisul e cel mai frumos atunci când plouă.
Si tu crezi asta ? Si eu la fel, sunt absolut de acord.
Da, chiar este mai frumos !
- Apropo, numele meu e Gabrielle. - Gil. Ce nume frumos.
Traducerea: B1G 4 DxNA